Älskar du honom? Är det så galet att fråga det?
- Är han trevlig? - Du har mött honom. Det är han väl?
- Mot dig, menar jag! - Ja, han är en bra man.
- Hur vet du det? - Man kan inte veta allt.
- Jag lär känna henne. - Tänk du inte gillar det du ser?
Då får jag be om styrka att förstå honom.
Jag skulle be om en bra skilsmässoadvokat.
- Hon kommer att förändra dig. - Det ska äktenskap göra.
Det är en bra matchning.
Mangalsutra.
Ni ska vi alla välsigna det nygifta paret.
- Larmcentralen. Vad gäller det? - Herregud. Golvet kollapsade!
- Sir, varifrån ringer ni? - Från ett bröllop. Skynda er!
16 döda hittills. De flesta av huvudskador eller fallande bråte.
Ett offer har spetsats.
De föll igenom två våningar. Dödstalet kan bli högre.
- Kapten, bruden har inte hittats än. - Vi hittar henne. Gå dit upp, Buck.
Den andra våningen är blockerad. Vi måste jobba från båda ändar.
Savita! Savita!
- Savita! - Är hon där så hittar vi henne.
- Backa! Låt oss sköta vårt jobb. - Sätt er och låt oss jobba.
- Hjälp! Här inne! - Jag har dig.
Jag tror att mitt ben är brutet.
Håll ut.
Jag håller i dig.
Så där, ja.
- Buck, hjälp mig här. - Savita!
Hon rör sig inte.
- Andas hon? - Jag tror det.
- Hon vaknar. Är du redo? - Ja.
Var stilla där inne.
Ge mig din hand.
Kan du röra dig?
Långsamt. Vi håller i dig.
Det är ingen fara.
- Akta ditt huvud. - Savita.
- Är ägaren här? - Det är han. Hurså?
När byggde ni till den tredje våningen?
Vad använde ni? Jag vet nog vad det här är.
Det är Kal-Pal. Det är förbjudet!
Ni förstärkte betongen med sånt skräp. Huset hade bara två våningar!
Golvet som kollapsade var väl taket?
- Bobby! - Du vet vad du gjorde. Det är dråp!
Kapten! Kom hit.
- Vad är det med dig? - Sluta, Hen.
För mindre än ett dygn sen bad du om hjälp. Vad hände?
Det här är ett arrangerat bröllop.
Kan du tänka dig att gifta dig med nån som du inte känner?
Finns det några som känner varandra?
Hur länge ska du vara fastkedjad vid skrivbordet?
Creedys tar tillbaka sitt klagomål.
Bara vi tar tillbaka åtalet mot dottern.
- Tycker du att det är okej? - Nej.
Tjejen är hemsk.
- Hur mår May? - Hon är hemma.
Det känns stabilt igen. Om det nu nånsin var det det.
Det är som om jag inte ens känner mina närmaste.
- Så är det lite överallt. - Problem hemma?
Nej, inte hemma. Inte än, åtminstone.
- Det är Bobby. - Clark Kent?
Efter flygplansolyckan drack han.
Han svarade inte i telefon på två dar. Buck och jag gick dit.
Det fanns inte ett enda foto på väggen.
Inga tecken på nån familj. Det var så märkligt.
Han har varit vår kapten i över ett år utan att berätta nåt personligt.
Det är som en osynlig mur.
Kan frun ha lämnat honom och tagit allt?
Det såg inte ut så.
Det var som om ingen hade flyttat in. Inte ens han.
Jag kan göra en bakgrundskoll.
- Jag har inget annat för mig. - Nej.
Bobby har redan svårt att lita på folk.
Jag påstår inte att han är en dålig brandkapten.
Han är den bästa jag har haft.
Men jag börjar bli orolig.
Vad menar du med: "Inte än"?
Jag frågade om det var problem hemma. Du sa: "Inte än."
Jag fick ett samtal från Palomars kvinnofängelse.
- Vad vill hon? - Träffa mig.
Det var viktigt. Jag är skyldig henne det.
Du är inte skyldig henne något. Tvärtom.
Nej, men hon lät oss adoptera Denny.
- Jag vill inte få problem. - Vad tycker din fru?
- För att du hälsar på ditt ex? - Jag har inte sagt nåt än.
Det är visst fler än Bruce Wayne som har hemligheter.
Heja, Pack!
Jamie, det här är vår rumskompis, Buck är brandman.
- Ja! - Så ska det se ut!
Så ska det se ut!
FÖRSVUNNEN
Ni får miljoner dollar för att ta en jävla boll!
- Jag har fler flygblad. - Tack. Kan du stoppa dem här?
Det är Buck. Jag fick ditt sms.
Jag skickade sms till alla mina kontakter.
Mår du bra?
Nej. Jag håller på att bryta ihop.
Hur länge har hon varit borta?
Jag vet inte. Kanske i nio timmar eller så.
Hon var borta när jag vaknade.
Jag har ringt polisen, sjukhus och härbärgen.
Min bror är i Vegas och ska flyga hit.
Jag kommer över.
Vi hittar din mamma och sen fortsätter vi med att inte ses.
Tack.
Hej, älskling.
Tack för att du kom. Var det ett år sen sist?
Förlåt, jag har inte kunnat komma loss.
Det är lugnt. Du har ett liv och en fru.
- Hur mår Diesel? - Vi kallar honom Denny.
- Det rör inte mig, eller hur? - Du sa att det gällde nåt akut?
- Vill du inte träffa din tjej? - Du är inte min tjej.
Nej. Okej.
Det är snart frigivningsförhör. Jag lär han en chans nu.
Jag har inte slagits på två år och har gått kurser i redovisning.
Vad behöver du från mig?
Nån som går i god för mig.
Du är en respekterad samhällsmedborgare.
Du kanske kan ha uniformen på dig.
Enligt min advokat skulle det göra susen.
Vi har inte träffats på över ett år, Eva.
- Vad ska jag säga? - Du känner mig.
Du känner bättre än nån annan. Och du älskade mig.
Vår tid ihop var den bästa i mitt liv.
Jag har förändrats. Jag är ingen bråkmakare längre.
Det kan du väl se?
Abby?
- Abby. - Hej, Buck.
- Vad vet vi hittills? - Kom in. Tack.
Jag heter Carla, förresten!
Det baseras på att hon går till fots.
Med buss eller taxi har hon kommit mycket längre.
Det här är imponerande.
- Tre kilometer i timmen? - Fem. Hon går irriterande fort.
Hon kan inte ha gått hela tiden.
Jag tänker mig en radie på 25-30 kilometer.
Men sen drog jag ned den till 19.
Vi har nästan 666 kvadratkilometer att kolla.
Hon kan vara var som helst. Jag...
Jag vet inte vad jag ska göra. Jag funkar bättre när andra larmar!
Ingen funkar bra när det gäller en själv. Men vi fixar det.
Jag lovar att vi ska hitta din mamma.
Hur ska vi lyckas med det?
Vi tar en kilometer åt gången. Nu ska vi hitta henne.
Kom. Tack.
Jag känner mig vilsen.
Jag trodde att jag bara kunde leda styrkan-
- om jag skyddade dem från mina egna problem.
- Hur skulle det gå till? - Det gick ett tag.
Jag lämnade bagaget hemma och var fokuserad på jobbet.
Men efter ett antal 48-timmarsskift, när man bor med kollegorna...
Att hålla saker inombord kan vara svårt.
De litar helt på mig och jag ger inget tillbaka.
Det kan förändras, Bobby. Det krävs bara ett samtal som detta.
Det är inte så enkelt.
Vissa saker om mig får de inte veta.
Saker som inte får följa med ut på fält.
- Som att du fick ett återfall? - Nej.
Att jag mördade min egen familj.
ST. PAUL, MINNESOTA FÖR FEM ÅR SEDAN
- Pappa! - Brookie.
- Du luktar mint. - Missade jag middagen?
Ja. Och badet och läxorna. Men inte tandborstning och läggdags!
Pappa. Pappa!
- Du somnade på toan! - Jag är bara trött efter jobbet.
Två bränder, vi tog en dam till sjukhus och tvättade brandbilen.
- Vill du höra vad jag sa till mamma? - Vad då?
Det bästa stället för en brand är brandstationen.
Och den bästa bilen att bli påkörd av är en ambulans.
Och rånad ska man helst bli på en polisstation.
- Vad kom din fina hjärna ifrån? - Nån stormarknad, kanske?
- Hur var din dag? - Mår du bra?
Har du haft ont i ryggen? Jag ser när du har ont.
Allt kommer att bli bra.
- Jag älskar dig. Sov gott. - Jag älskar dig med. Godnatt.
- God natt, pappa. Jag älskar dig. - Jag älskar dig med.
Sov gott!
- Jag går på promenad. - Det är iskallt ute.
Om jag inte går ut på promenad blir min rygg stel.
Ska vi gå till en annan läkare?
Varför gör det ont fem år efter skadan?
Jag har tur som kan gå.
En bruten rygg läker aldrig helt och hållet, så...
- Vänta. Gå inte. - Jag kommer tillbaka, raring.
Hej.
När vi gifte oss accepterade jag tanken-
- att du kanske inte kom hem efter jobbet.
- Jag glömde bort tiden. - Vad var jag så rädd att mista?
Ingen kvinna vill mista sin make.
Sin stora kärleken. Barnens far.
- Du är min klippa, Bobby. - Jag älskar dig.
Nej, rör mig inte! Du har ljugit för mig i månader.
Det är så uppenbart. Du smiter ut, går ned i vikt och somnar.
Jag ville inte tro det för du var så orubblig.
Efter den sista behandlingen skulle du inte få några återfall.
Du skulle aldrig riskera att mista jobbet.
Så vad är det? Supandet känner jag till. Är det piller? Heroin?
Det är allt som får smärtan att försvinna.
Jag föll och berättade inget. Jag hanterade det.
Trodde jag. Jag fick ett recept.
Som du sa, jag är din klippa.
- Skyll inte på mig. - Det menade jag inte.
Jag kan besegra det här. Det här är inte jag.
Jag är stark. Okrossbar, som Stålmannen.
Jag kommer ut från brinnande hus utan en skråma. Sån är jag.
Jag vet inte när det blev ett missbruk. Jag fick det där receptet.
Jag behövde mer och mer oxycontin. Annars tog jag nåt annat.
Så du gick till jobbet hög?
- Så du körde barnen till skolan hög? - Förlåt.
- Jag ska skaffa hjälp. - Jag vill inte ha dig här i natt.
- Sov i din knarkhåla. - Och sen, då?
Jag älskar dig, Bobby. Jag älskar dig.
Jag förlåter dig för det här, men inte i ikväll.
- Larmcentralen, vad gäller det? - Huset brinner!
Dörren är het. Då ska jag väl inte öppna den?
13000 Lakeview Way. Åttonde våningen. Hur ska jag komma ut?
Jag är här. Kan du gå?
- Larmet gick inte. Sprinklern! - Kan du gå?
- Jag kommer tillbaka. - Nej, vänta.
- Stanna här. Jag återvänder. - Snälla!
Marcy? Bobby! Brook!
- Marcy? Bobby? Brook! - Vi måste evakuera.
- Nu! - Vi måste gå upp dit!
- Mina barn! - Vi gör vad vi kan. Ut!
- Ge mig din utrustning! - Låt oss jobba!
- Ta ut killen! - Ge mig din utrustning!
- Nu går vi ut. - Marcy!
Chefen nämnde aldrig vem som använde lägenheten.
Jag förstår inte.
Hur kan ett värmeelement börja bringa?
Huset var en dödsfälla. Inget var rätt gjort.
Billiga, lättantändliga fasadmaterial spred elden.
- Sprinklarna var inte inkopplade. - Och du märkte det inte?
Nykter hade jag kanske sett det.
Men jag valde att försvinna.
Jag levde på piller och vodka i två år.
148 personer dog i den branden, däribland...
Jag dödade dem.
Mina egna barn. Min familj.
Jag mördade dem medan de sov.
Kvävde dem med rök och brände deras små kroppar.
Vilken börda.
Och denna börda har du burit på ensam, hela den här tiden.
- Det är inget jag vill berätta. - För dina vänner?
- Och dina medarbetare? - Jag är deras ledare.
De måste lita på mig i lägen då de riskerar sina liv.
De får inte tvivla på mig.
Du gjorde ett misstag.
Varje kyrka är byggd på möjligheten till försoning.
Gud förlåter lättare än människor.
Om du inte litar på att dina vänner ser dig för den du är-
- så har du egentligen inga vänner alls.
Ge dem en chans. Du får vara mänsklig.
Jag saknar dem så!
- Berätta vad som bekymrar dig. - Du kommer inte att gilla det.
Nåt som jag inte kommer att gilla bekymrar dig. Vad är det?
Eva kan bli villkorligt frigiven.
- Toppen. - Hon bad mig gå i god för henne.
Då kan du säga att hon bara ställer till med besvär.
Hon ska vara ute ur vårt och Dennys liv.
Jag hör vad du säger.
Men nu har hon ansträngt sig. Hon har pluggat.
Redovisning. Hon försöker.
Har du träffat henne?
Otroligt. Hon är inte ute än men får dig att smyga.
- Det är inte rättvist. - Frågade hon om Denny?
På sätt och vis. I förbigående.
- Hon struntar i honom. - Bra. Bra!
Det är bra, för om hon kommer ut-
- vill vi inte ha henne i Dennys liv. Därför åkte jag dit.
Vi vill inte att hon ska hämnas på oss.
Hon är inte så hemsk som du tror.
Älskling, hon är värre.
Hon kommer alltid att vara din första, stora kärlek.
Jag ser efterlysningen. Patricia Clark, 75-årig vit kvinna.
Jag har skrivbordstjänt nu, men håller öronen öppna.
Hon sviker oss inte. Det här fixar vi.
Om nån ringer om din mamma så kan vi vara först på plats.
Så trist att vi måste träffas under de här omständigheterna.
Vi som "bara ska prata i telefon".
Världens sämsta första dejt.
Jag har nog varit med om värre.
- Ge ett exempel. - Ärligt talat...
- Det var länge sen jag dejtade. - Några veckor sen?
Nästan ett år sen.
Det är omöjligt. Vem har du sex med?
Har du inte haft sex på nästan ett år?
Nej, jag har inte haft sex på ett år.
- Inte ens med dig själv? - Troligen. Herregud, sa jag det?
Jag vill hellre ha mänsklig kontakt.
Hud som berörs.
Det är svårt att känna sig sexig med mamma döende i matsalen.
800 Comstock Ave. Krock med elstolpe.
Ledningen föll ned i en pool. En treåring är fast.
- Det är två kvarter härifrån. - De har skickat ut en bil.
Men det tar 8-12 minuter för dem. Jag vet det, för det är mitt jobb.
Vi borde åka dit. Vi kan inte låta bli.
- Mår ni bra? - Ja.
Ta det lugnt!
- Har ni ont? - Den kom från ingenstans.
- Hjälp min dotter! Snälla! - Vi går dit.
Se upp.
- Herregud! - Hjälp mig!
En kraftledning föll i vattnet. Alex hoppade i.
- Är det er make? - Barnvakten.
Mamma!
- Emma! - Stanna där!
- Vad gör du, släpp mig! - Jag är brandman.
Det går 5000 volt genom vattnet.
Den som snuddar det är död. Jag förstår dig.
Jag ska hjälpa till.
- Jag ska hjälpa henne. Okej? - Mamma!
Ni måste få henne att stanna på flotten.
Mamma och pappa är här. Vi ska hämta dig.
- Kan vi stänga av strömmen själva? - Nej.
- Vad ska jag göra? - Stanna där.
- Vad ska du göra? - Jag hämtar henne på den här.
Nej! Fick du det från "macho-handboken"?
- Den boken finns inte. - Ge mig din kniv.
Du har väl en kniv, du är ju brandman?
Snabbt!
Vad ska du...?
- Ta den här. - Gummi leder inte ström.
Toppen. Det är genialt.
- Dra den tvärs över. Var försiktig. - Långsamt.
Ser du den här, raring?
Kan du hålla den åt mamma?
Du är duktig. Släpp inte.
- Herregud! - Ingen fara. Håll i dig, vännen.
- Håll i dig. - Så där, ja.
- Försiktigt, Buck. - Du är så duktig!
- Håll i dig hela vägen. - Herregud.
Gå inte i vattnet.
Herregud.
Tack. Tack!
- Älskling! - Tack.
- De har stängt av strömmen. - Tack.
- Tack killar. Hur går det? - Tack.
Du var så modig där ute. Så modig!
- Bra jobbat. - Tack.
- Vad är det? - Inget.
Det var så uppiggande. Jag brukar vara så långt borta, i telefonen.
Du gör sånt här varje dag. Vilken kick!
- Du var verkligen bra. - Tack.
Jag vet. Nu ska vi hitta henne.
Du frågade vad jag tittade på förut.
När vi gjorde en high-five? Det var dina händer.
I en nödsituation producerar kroppen adrenalin.
Man blir fokuserad. Smärtan känns inte och man blir stark.
En normal, mänsklig reaktion.
Efter mina första utryckningar skakade jag i en timme.
Dina händer skakade inte.
Du var som en jedi.
- Jag har känt av stress. - Säkert.
Men jag känner mig lugn med dig.
Har ni hittat henne?
En kvinna som passar in på beskrivningen togs in på sjukhus.
Abby. Athena.
- Mår hon bra? - Hon undersöks. Är ni dottern?
Abby Clark.
Abby tog emot larmet om inbrottet i Winnetka.
Jag försöker ta reda på vad som hänt.
Hon verkar ha tagit sig ända till södra Los Angeles.
- De här killarna tog hit henne. - Tack ska ni ha.
- Var hon skadad? - Nej.
Hon var förvirrad och upprörd. Hon verkade vilse.
Så vi tog hit henne. Jag har sett det hos min farmor.
Tyvärr blir det inte bättre.
- Tack så mycket. - Det var inget besvär alls.
- Abby! - Mamma.
Mamma.
Jag är så ledsen.
Det är ingen fara, mamma.
Allt är som det ska.
Är det här Tommy? Har du en ny frisyr?
Nej, Tommy och jag har gjort slut. Det här är Buck.
- Han hjälpte mig att hitta dig. - Vart gick jag?
Jag ska följa med honom ut.
- Sen kommer jag tillbaka. - Jag ska bara...
- Roligt att träffas, ms Clark. - Tack.
- Var snäll mot henne. - Okej.
- Hej då! - Sköt om dig nu.
Jag kommer snart.
Min längsta tid nånsin med nån jag vill ha sex med utan att ha det!
- Mamma? - Det där nattlinet är så sexigt.
Jag antar att vi borde...
...återgå till att vara telefonkompisar.
- Varför? - För jag gillar att vara med dig.
Om vi fortsätter att umgås kommer vi nog att...
Misstag kommer att begås. Men jag vill tacka för idag.
Inte bara för det du gjorde för mamma och mig.
Men du gav mig åter en del av mig själv.
Du är den första på länge som visar att jag existerar utanför hemmet.
Långt borta från sjukbädden och frustrationen.
- Så tack! - Det var så lite så. Verkligen.
Oavsätt hur du känner det just nu-
- så ska du inte ha sex med nån tjej från Tinder.
Du tänkte på det!
- Jag ringer dig. - Okej.
- Tack. - Hej då.
- God natt. - God natt.
Det är en vacker dag, Henrietta. Älskling.
Jag slänger dig från balkongen!
Okej, då. Bobby, min stilige kapten.
- Är du hög? - Nej.
Jag mötte en kvinna. Två, faktiskt. En kvinna och hennes mor.
Och vi hade inte sex.
Varför är det så kallt här inne?
Larmcentralen.
Jag är på biltvätten. Min pojke fastnade i borsten.
Skicka hit nån, bara. Han hänger där som en docka!
Jag har sagt åt honom att vänta tills allt stängs av-
-innan han börjar spola!
Men lyssnar han? Nej! Vet ni vad som händer?
Det här är vad som händer.
- Hör ni mig, sir? - Ja.
Känns nåt brutet?
Vänta tills jag beslutar att han kan flyttas.
- Var glad när Chimney är tillbaka. - Det blir alla.
Visa den igen!
Vad gör du, Buck?
Ni måste titta på det här.
En gång till. Snart kommer det.
- Nej, nej, nej! - Han hade kunnat få svåra skador.
- Hjälp! Hjälp! - Det här är så oproffsigt.
Jag skrattar inte!
Jösses.
Jag har aldrig sett dig skratta så.
Jag har inte alltid varit så här, så lugna dig.
Vad hände, kapten?
Jag begick några misstag och miste allt jag brydde mig om.
Jag gick vidare genom att aldrig låta nån bli så viktig-
-att jag skulle uppleva det igen.
Jag misslyckades, för du, Buck och Chimney är så viktiga för mig.
- Släpp in oss, bara. - Vet du vad?
Vi åker hem så lagar jag mat och presenterar dig för nån.
- Vem? - Mig.
- Hallå? - Hej.
- Får jag ställa en fråga? - Javisst.
- Ville du ha sex med mig? - Vad?
Du kanske också hade begått ett misstag?
Ja, alltså...
Ja, absolut.
Du är muskulös och snäll och...
...du är rolig.
Du sa väl att vi bara ska prata i telefon?
- Är du i din säng? Det är jag. - Ja, jag är i sängen.
Vad har du på dig?
Jag tror inte att det var så här jag menade det.
- Vill du att jag ska sluta? - Nej.
Text: Gunnel Lindskog www. sdimedia.com